Tidigare på Stargate Atlantis.
Du har en del wraith-DNA.
Min far sa att det Var en gåva.
De hörde min signal.
Spårnings enhet för subrymd.
Den är implanterad i mig.
Moderskeppen anfaller varann.
- År du säker? -Absolut.
De spar inte på krutet.
Inte förrän mitt skepp förstördes kunde ni lita på mig.
Nej, jag litar fortfarande inte på dig.
Jag har förfinat retroviruset för att skapa en perfekt balans,
en övermänsklig förmåga men utan den enda svaghet
som kommer att bli wraiths fall:
Behovet att söka föda.
Vi borde ha tagit med oss förstärkning.
En hoppare eller en marinenhet. Vad som helst.
Det här är ett diplomatiskt uppdrag.
- Vilket budskap skulle det förmedla? -Ett starkt ett.
Alla klarar sig nog, bara de inte grips av panik.
Lättare sagt än gjort.
Där är de.
Herregud, hur stor är den?
Har du aldrig sett ett moderskepp i rymden?
Jag har aldrig nånsin sett ett.
Jag har sett videologgar men aldrig på riktigt.
Man glömmer aldrig sin första.
- De vet att vi är här. Uppenbarligen.
Vi får ett meddelande.
Dockningsinstruktioner.
Inget "Hej och välkommen"?
Tydligen inte. Inte röda mattan direkt.
- Vad händer nu? -Tidigare erfarenheter säger
att vi nu ska bli lurade och tillfångatagna.
Det kommer inte att hända den här gången.
- Vi blev ju inbjudna. -Spelar det nån roll?
Precis i tid.
Det här ser bekant ut.
Sänk era vapen.
Jag ber om ursäkt. Man kan aldrig vara nog försiktig.
Välkomna till mitt skepp.
Detta är min ställföreträdare.
Jag har bett honom delta i samtalen.
Sätt er ner.
Fruktskål, snygg detalj.
Det är sånt vi hittat på våra resor.
Frukten gör kanske våra samtal mer avslappnade.
Jag hoppas den är lika god som bönderna som odlade den.
Låt oss få det överstökat.
Ni har alltså ett förslag, nån slags genombrott?
Det här är dr Keller. Hon är vår chefsläkare,
och hon ska förklara allt för er.
Jo,
som ni kanske redan vet
har vi hittat ett labb som tillhör Michael,
-den wraith som vi... -Jag vet vem han är.
Naturligtvis.
Ryktet om era framgångar mot honom sprids snabbt hos oss.
Vi är väldigt tacksamma.
Vi gjorde det inte för er skull, lita på det.
Vi har återfunnit en databas från hans labb som gjorde
-att vi kunde fortsätta hans forskning i... -Varför det?
Vi har skapat en genterapi som förändrar wraiths DNA
på ett litet men betydelsefullt sätt.
Kort sagt tror vi att vi kan hjälpa er så att ni,
och alla andra wraith som vi behandlar,
aldrig mer behöver äta människor.
Så absurt.
Förändringen är inte så stor som man kan tro.
Era kroppar innehåller redan alla organ som krävs för att smälta mat.
Här. Smaka.
Om jag äter detta kan det ge mig ett ögonblicks njutning,
men det håller mig inte vid liv.
Det kan förändras, åtminstone i teorin.
Varför skulle vi vilja det? Vilka fördelar finns det?
Tänk på saken.
Om ni äter vanlig mat kan ni sluta med alla tröttsamma skördar.
Det skulle ge er ett övertag över andra moderskepp.
Dessutom skulle jag sluta vänta på första bästa chans att döda er,
i teorin.
Vår nuvarande föda ger oss styrka,
förmågan att läkas, hög ålder.
Vi vet inte helt hur det påverkar era förmågor.
De kan finnas kvar, möjligen något försvagade.
- Möjligen? -Det är svårt att säga från labbtesterna.
Vi vet inte säkert förrän vi ger det
till levande försökspersoner.
Glöm inte att Michael spred den modifierade Hoffan-medicinen
till dussintals världar, kanske fler. Ingen vet säkert.
Det betyder att varje gång ni äter tar ni en risk.
Och ärligt talat finns det inte tillräckligt med mat.
Det är därför ni alltid krigar sinsemellan.
Nu har ni chansen.
Det här är fel. Vi borde inte vara här.
Jag vet inte. Som jag ser det verkar allt gå rätt bra.
Ja.
Du verkar inte så nöjd.
Jag förväntade mig större motstånd.
Han har inte sagt ja än.
Nåt får mig att tro att han vill det.
Varför inte? Det är ett förnuftigt förslag.
Varför försöker vi hjälpa dem?
Vi borde försöka döda dem.
Det har vi försökt med i fyra år. Ändå är de kvar.
Wraith kanske inte förtjänar vår omtanke,
men som John påpekade gör vi inte detta för dem.
Det är nåt på gång här, nåt han inte berättar.
Vilken överraskning.
Förlåt. Stör jag?
Kom in.
Jag har funderat på ert erbjudande.
Det gick snabbt.
Er idé har förtjänster om ni kan få behandlingen att fungera.
Den fungerar.
Men att omvandla bara ett moderskepp vore meningslöst.
Det gör ingen skillnad för galaxens människor
och skulle göra oss till parias.
Jobbar ni inte med en grupp moderskepp?
Jo, men jag kan ha överdrivit min ställning inom alliansen.
- Har har ingen makt. -Då är han värdelös.
Ni behöver bara övertyga en enda.
Av alla alliansens drottningar finns det en som är över de andra.
Vi kallar henne Primären.
Överdrottningen?
Övertyga henne så följer övriga efter.
Övertyga henne, då.
Hon pratar bara med en annan drottning.
Er drottning dödades förra året över Atlantis.
Dessvärre är det så, men det vet inte Primären.
Har ni bluffat er in i alliansen
och lurat i dem att ni fortfarande har en drottning?
Annars hade de aldrig godkänt mig.
Fram till nu har jag lyckats hålla skenet uppe
men ett personligt möte,
det blir svårt.
Det finns bara en person som kan hjälpa mig.
Det här är galet.
Det var ett svårt beslut att fatta, tro mig.
Fattar du vad han ber dig att göra?
Dr Keller har försäkrat mig om att ingreppet är reversibelt
-och inte ger några bestående men. -Jag pratar inte om det.
Jag vet.
Även om det fungerar, även om alla wraith slutar äta,
tror du att de blir snälla och vänliga direkt? Nej.
De har ett massivt teknologiskt försprång.
Du menar att de förslavar alla i galaxen
istället för att äta dem?
Vi har sett det hända i vår galax.
Det här var en ny invändning.
Ingen har bett dig att riskera livet innan.
Mitt wraith-DNA gör mig till den enda möjliga kandidaten.
Alla andra avslöjas direkt av drottningen.
Visst, men jag undrar bara varför just nu?
Wraith dödar varann. Vi kan väl bara titta på?
I slutändan kommer en fraktion att vinna,
och då återgår allt till hur det var.
Men det tar kanske ett tag, vi har tid att vänta.
Vad händer om Todds allians förstörs?
Vi kanske aldrig får en sån här möjlighet igen.
Det löser kanske inte problemen slutgiltigt,
men det finns folk som lever i dag
som kommer att dödas om några veckor och månader,
och om jag kan rädda nån av dem måste jag försöka.
Om inte för min egen skull så för min sons.
Överstelöjtnant Sheppard, kom.
Sheppard här, kom.
Mr Woolsey bad mig hälsa att han är här nu.
År du verkligen redo för detta?
Mer redo blir jag inte.
Förlåt, det...
Det känns som om min forskning tvingar dig till detta.
Jag blir inte tvingad alls.
Din forskning kan rädda tusentals, kanske miljontals liv. Tänk på det.
Ja.
Kan jag hjälpa dig?
Kom bara ihåg
att om nåt händer henne
kommer du inte att kunna gömma dig nånstans i galaxen.
Var det allt?
Bra.
Hur mår patienten?
Hon mår bra.
Då sätter vi igång.
Oroa dig inte, han är bara teknisk rådgivare.
Det är jag som gör operationen.
Vi är redo.
- När får vi se henne? -Koppla av.
Jag har druckit kaffe, jag är speedad.
Jaså? Det har jag inte märkt.
Nu kan ni gå in.
Hur ser jag ut?
Tillträd tronen.
Försöker du få oss båda dödade?
- Jag förstår inte. -Minsta tecken på bedrägeri
får Primären att döda oss.
Men hon skulle ju känna av mitt wraith-DNA?
Det är inte ditt DNA som oroar mig.
Det är ditt uppförande, din hållning.
Du utstrålar fruktan!
Under omständigheterna...
Det är begripligt, men inte godtagbart!
Framför allt
får du aldrig visa dig svag.
En gäng till!
Hur länge ska de hålla på?
Tills Todd är övertygad om att hon kan tas för wraith-drottning.
Personligen vill jag inte skynda.
Hon är redan övertygande, tycker jag.
- Läskigt, värre. -Hon är fortfarande Teyla.
Det kanske är det som är problemet.
Jag gillar inte det här mer än ni gör,
men faktum är att Todd också riskerar livet.
Han skulle aldrig göra det om han inte trodde att hon skulle fixa det.
- Var är Teyla? -Hon vilar.
Vi har fått besked från Primärens moderskepp.
Vi ska möta dem där de befinner sig nu.
Hur lyder planen?
När vi kommer dit kontaktar vi skeppet och beger oss dit.
Sen lägger Teyla fram mitt förslag.
- Ditt förslag? -Ju mindre Primären vet
om mina förbindelser med Atlantis, desto bättre.
Om hon inte vet att det är vårt förslag, godtar hon det då?
Vår allians har nyligen råkat ut för en del bakslag.
Ni får en massa spö.
Absolut.
Även om Primären aldrig skulle erkänna det,
finns det en sak som är starkare än hennes stolthet
och det är hennes instinkt att överleva.
Var inte nervös.
Det är jag inte.
Så...
Äntligen möts vi.
Ja.
Många i min besättning trodde att du inte existera de.
Visa vilka de är,
så ska jag undanröja alla deras tvivel.
Det är inte nödvändigt längre.
Kom till mitt skepp
och låt mig inte vänta en gång till.
Hon gillar dig.
Tror du det?
Det var ett så varmt mottagande som man kan vänta sig.
- Hur gick det? -Ganska bra, tror jag.
De gör i ordning en skyttel som ska ta mig till moderskeppet.
Vi kan strunta i det om du vill. Säg bara till.
Nej.
Vi har kommit så långt. Jag genomför det.
Vi är ju här. Om nåt går på tok hämtar vi dig.
- Men det gör det inte. -Nej, men ändå,
-om det gör det... -Rodneyl
Vilket det inte gör.
Var försiktig.
Välkommen till mitt skepp.
- Var är er drottning? -Du träffar henne tids nog.
Informera bryggan att de är ombord. Ta oss till hyperrymden.
Så var det väl inte bestämt?
Ni väntade er väl inte att mötet skulle hållas här,
inom vapenräckvidd från ert moderskepp?
Vi ingår i samma allians.
Ni kanske inte litar på oss?
Jag har inte för vana att lita på folk jag inte känner.
Det är så drottningen vill ha det.
Följ med här, tack.
Vad är det som händer?
Primärens moderskepp gick ut i hyperrymden.
- Va? -Det hade vi inte avtalat.
Nej.
- Vart tog de vägen? -Jag vet inte.
- Vi kan inte spåra dem. -Han ljuger.
Ronon?
Jag försäkrar, jag visste inget.
Ronon.
Vi har tydligen inget annat val än att lita på varann.
Drottningen tar emot dig snart.
Vad har du gjort?
Jag svär att jag inte hade förväntat mig detta.
Vi är inte i nån fara.
Misstrodde hon oss hade vi redan varit döda.
Men om hon börjar misstänka? Vi är fångna på skeppet.
Det kommer att ordna sig, bara du spelar din roll.
Vi måste fortsätta enligt planen.
Vad gör han här?
Hans närvaro kanske kan hjälpa till.
Han är ju den du haft kontakt med fram till nu.
Jag gillar inga överraskningar.
Inte jag heller,
och ändå tog ni skeppet till hyperrymden
så snart vi steg ombord.
Om du gick i mina skor
kanske du hade förstått behovet av såna försiktighetsåtgärder.
Nåväl.
Kom, vi sätter oss.
Vad gör du?
Vad ska detta betyda?
Förlåt, men så måste det vara.
- Du måste säga att du dödade henne. -År du galen?
Så gör vi det. Så förs makten vidare.
- Men jag vill inte... -Hör på mig!
Besättningen blir inte glad, men de vill inte vara utan drottning.
Du överrumplade henne.
Många ser det som ett svaghetstecken.
Du behöver bara övertyga dem att du blir en skicklig ersättare,
-så accepteras du. -Och om jag inte kan det?
Då dör vi båda.
Vad är detta?
Jag har tagit det som rättmätigt tillhör mig.
Du dödade henne!
Ja, och ni kan vara tacksamma.
Du kommer att dö för det här.
Hur vågar ni hota er drottning med vapen!
- Det här var min drottning! -Inte nu längre.
Hon hade försvagats.
Hon hade inte längre full kontroll över alliansen.
Förstår du inte det är du en dåre.
- Har jag bett dig tala? -Nej, min drottning.
Händer det en gång till blir du av med tungan.
- År det förstått? -Ja, min drottning!
Ta oss ur hyperrymden och kör en diagnos.
Jag vill veta hur det står till med mitt nya flaggskepp.
Se till att avlägsna den här saken.
Ja, min drottning.
Jag har granskat besättningen.
Alla blev helt lurade.
Vad tänkte du? Du försatte oss båda i fara.
Jag vet. Om du bara låter mig förklara...
- Hur kunde du? -Det var nödvändigt.
Den förra drottningen hade aldrig köpt förslaget.
Så du dödade henne och fick mig att ta skulden?
Annars hade de dödat mig och fängslat dig.
Det var inte det vi ville.
Du måste förstå, vår kultur är inte som din.
Vi styrs av andra lagar.
Det var viktigt att du tog ansvar för att ha dödat drottningen.
Du borde ha informerat mig om dina avsikter
att göra mig till drottning över skeppet.
Kanske det.
Men du hade nog aldrig gått med på det då.
Du har rätt. Det var en galen, obetänksam plan.
De flesta wraith vill bli styrda. De fruktar att vara utan drottning.
Om du presenterade dig som en trovärdig ersättare
-skulle de flesta falla in i ledet. -De flesta?
Poängen är att vi har uppnått det vi ville.
Du styr nu hela alliansen.
Vi kan genomföra dr Kellers plan utan hinder.
Då behöver vi inte längre fortsätta med den här charaden.
Ta mig tillbaka till ditt skepp.
Snart, men först måste det gå lite tid
så att ordningen återställs och allt återgår till det normala.
När det sker kan du åka
utan att nån i besättningen märker det.
Det här var en fälla.
Jag vet inte. Kenny blev rätt förvånad när skeppet försvann.
- Vem? -Kenny, ställföreträdaren.
- När började vi kalla honom det? -Han visste kanske inte.
Om Todd ville kidnappa Teyla
hade han gjort det när vi kom. Det stämmer inte.
Nästa gång vi ska ge nån av dem namn borde vi rösta.
- Vad ska vi göra? -Vi kan inte bli här.
Fast på ett skepp fullt av wraith.
Inte nån stark position.
Jag har bara en hoppare. Vart vill du åka?
Till en port och vidare till Atlantis
och sen lista ut var Teyla är.
Hur gör vi det?
Jag har inte funderat på detaljerna, men...
Det händer nåt.
Primärens moderskepp har lämnat hyperrymden.
- Hur vet du det? -Vi har fått in en signal.
Det är Todds subrymdssändare.
De är i tomma rymden vid en stor nebulosa.
- Vad gör de där? -Vem vet? Det är vår chans.
- Vi åker dit. -Jag har redan tagit ut kursen,
men det kommer att väcka misstanke om vi anländer oanmälda.
Det oroar vi oss för sen.
Just nu är det här det närmaste en nödsignal de kan komma.
Förlåt att jag stör, min drottning.
Vi har fått en brådskande rapport.
Tänker du låta henne läsa den?
Ett moderskepp som hör till en annan allians har upptäckts
vid en av våra matplatser inte långt härifrån.
- Har du försökt kontakta dem? -De svarar inte.
Skicka ut närmaste moderskepp för att undersöka.
Vi är närmast. Det är vår uppgift att hejda dem.
Vi måste stanna här.
Vi bör kanske diskutera detta i enrum.
Lämna oss.
Vi måste svara. Allt annat tolkas som ett svaghetstecken.
- Besättningen förstår inte. -Låt dem bli förvirrade.
Så talar en äkta drottning,
men risken är att de blir misstänksamma.
Just nu tror de på dig och är redo att lyda dig,
men bryter du förtroendet genom att fatta irrationella beslut
kommer de snabbt att överge dig.
Vad har hänt med ditt skepp?
Det är troligen redan på väg.
De kommer att hitta vårt nya läge när de kommer.
Be bryggan att ta ut kursen.
Kenny hade rätt om en sak.
Så snart vi lämnar hyperrymden
kommer Primärens skepp att fatta misstanke.
Vi lämnar hyperrymden tidigt och tar hopparen.
Det tar för lång tid. Vi behöver en avledningsmanöver.
- Vilken sort då? -Tänker du detsamma som jag?
Ja, men jag tror inte att vi kan lita på att Kenny ger ordern.
Vi ger honom inget val.
Vad pratar ni om? Vilken order?
Vänta. Ni ska väl inte angripa det andra skeppet?
Vi måste hålla dem sysselsatta länge nog,
ta oss ombord, hämta Teyla, åka tillbaka.
Men det är riskabelt. Endera skeppet kan förstöras.
Vi får se till att vi får ut henne innan det sker.
Jag inser att oddsen inte är med oss,
men om vi väntar med att hämta Teyla får vi nog aldrig ut henne.
Vi måste hålla alla dörrar öppna.
Vi är framme vid matplatsen.
De kommer att försöka förhandla fram eftergifter
men du får inte ge med dig.
De kanske till och med hotar att anfalla,
men de vill inte strida mer än vi gör.
Det andra moderskeppet försöker kontakta oss.
Ignorera dem. Ladda vapnen.
Ska vi angripa oprovocerat?
Vi har blivit provocerade. De har inkräktat på vårt territorium.
Förgör dem. Nu!
Vad gör du?
- Vad ser det ut som? -Jag bad dig att prata med dem.
Du sa också att inte visa svaghet.
De besvarar elden.
- Vi har skador i skrovet. -Ut med dartskeppen.
Så här kommer de att lida svåra förluster.
Jag är medveten om det,
men vi måste inta en fast hållning mot intrång som detta.
Du gör det med avsikt, du vill döda wraith.
Halva första vågen har förgjorts.
Nu är överlevarna för nära för att påverkas av deras vapen.
De kan anfalla när de vill.
Tills fienden skickar ut egna dartskepp.
Det tar en stund.
Har vi tur var de inte beredda.
- De är inte här. -Var fan är de?
De har flyttat
till en av våra mer befolkade matplatser.
- Varför det? -Jag vet inte. Jag är inte på skeppet.
Men jag gissar att de är ute och skördar.
- Vad händer nu? -Vad kan vi göra? Jaga efter dem.
Går de till hyperrymden tappar vi väl bort dem igen?
Ja. Todds sändare fungerar inte där.
Vi måste sluta leka tafatt. Har planeten en stjärnport?
Naturligtvis.
Släpp av oss då. Vi kommer dit snabbare med hopparen.
Hur tar ni er ombord på skeppet?
Oroa dig inte. Ta oss bara till närmsta stjärnport.
Våra dartskepp är i underläge med två mot ett.
Om vi inte återkallar dem nu blir de utplånade.
Deras offer kommer att bli ihågkommet när alliansen styr galaxen.
Vad var det?
Vi har blivit av med medeldistansvapnen.
Full eldgivning med övriga batterier.
Vi borde närma oss dem nu.
- Vänta lite. De är två stycken. -Va?
Och de strider. De spar inte på krutet heller.
- Får du fortfarande in signalen? -Ja.
Det är den.
Det går inte så bra för dem.
- Hur så? -De har förlorat en del av sina vapen.
- De är i underläge. -Vi måste göra nåt.
Förra veckan pratade jag med Zelenka
om att göra om Daedalus strålsystem för hopparna.
- Och? -Vi är inte ens nära.
Asgards teknik är så komplicerad...
Varför pratar du om det nu?
Jo, det här skulle vara den perfekta situationen för...
Vänta lite. Vi går in.
- Vad gör du? -Försöker ge dem en fördel.
År du galen? De kan se oss!
- Tror du att det hjälpte? -Det får vi snart reda på.
Det är omöjligt.
Fiendeskeppet exploderade.
Bra gjort, min drottning.
Nästa gång kanske ni inte ifrågasätter min taktik.
Kalla tillbaka dartskeppen.
Dartskeppen kommer tillbaka. Dörrarna är öppna.
Det är vår signal. Vi tar oss in.
- Vart ska vi gå? -Jag vet inte.
- Vad menar du med det? -Svårt att säga.
Vi är nog på fel nivå. Signalen rör sig hela tiden.
Det är ett bra tecken. Todd lever.
- Det säger inget om Teyla. -Okej.
Det är det här hållet. Tror jag.
Vi måste gå i en cirkel tillbaka.
Måste jag lista ut allt en gång till?
- Ännu en patrull kommer hitåt. -Vad ska vi göra?
Vi har inget val.
- Sätt fart. -Vilket håll?
Där har du svaret.
Informera drottningen. Vi har inkräktare.
- Vad händer nu? -Om jag måste gissa
tror jag att vi förs till drottningen som vill ha svar
och hotar att äta oss. När det sker
hoppas jag ha en plan som tar oss härifrån.
Väldigt lugnande.
- Det är Teyla. Hon lever. -Tyst, Rodney.
Lämna oss.
John, Ronon, Rodney, det är skönt att se er
men ni borde inte ha kommit.
- Varför? Vad händer? -Jag förklarar sen,
men ni får inte försöka fly. Ni är inte i fara.
Jag är drottning på det här moderskeppet.
Va?
Det är en lång historia.
Vi har en hoppare, vi kan sticka nu.
Nej, jag måste befästa min position.
Det är enda möjligheten att få alliansen att acceptera behandlingen.
Annars har allt det här varit förgäves.
Okej.
Vi spelar väl med. För tillfället.
Min drottning.
Vad gör du här? Vem har gett dig tillstånd att vänta i mitt rum?
Jag släppte in mig själv. Jag behövde träffa dig i enrum.
Jag vill inte prata. Kom tillbaka sen.
Det kan jag tyvärr inte.
- Jag är din drottning. Jag befaller dig... -Det är du inte.
Hur vågar du prata till mig så?
Försvinn ur min åsyn.
Jag såg att du pratade med fångarna från Atlantis.
Än sen? Får jag inte förhöra fångarna på mitt eget skepp?
Visst får du det, men det är underligt att du kallar dem fångar.
Jag hörde vad du sa till dem.
Du känner dem och de känner dig.
Och jag undrar
hur det kan vara möjligt.
Jag misstänkte dig så fort du gick ombord på mitt skepp.
Mot bättre vetande lät jag dig stanna,
medan du begick det ena förräderiet efter det andra.
Det var min plikt att försvara skeppet och jag misslyckades.
Jag är rädd att din regeringstid är över.
Han kommer inte att besvära dig mer.
Tack.
Mitt moderskepp har kommit.
Överstelöjtnant Sheppard, Ronon och dr McKay
-ska tas dit direkt. -Bra. När följer jag efter?
Så snart allt detta är över.
Med detta tar jag farväl och återvänder till mitt gamla moderskepp.
Jag lämnar kvar min pålitliga befälhavare.
Låt mig vara tydlig. Ni står fortfarande under mitt beskydd,
men i min frånvaro
måste ni lyda hans befallningar som om de vore mina.
När han talar är det som om jag talade via honom.
- År det uppfattat? -Ja, min drottning.
Bra. Då är det dags.
Följ mig till min transport.
Drottningen avreser.
Bra gjort.
Du har undanröjt alla misstankar.
Minns bara att vi gjorde det här
för att sprida dr Kellers behandling till så många som möjligt.
Naturligtvis.
Men det kan vara klokt att låta saken vila ett tag.
Hur länge då?
Inte så länge.
Du tänker väl inte svika vår överenskommelse?
Nej. Men att genomdriva nåt så radikalt
så snart efter det att ledningen har bytts ut
kan leda till ovälkomna frågor.
- Nåväl -Då så.
Men tänk på att vad gäller besättningen
är jag fortfarande deras drottning.
- Ja. -Jag håller ett öga på dig.
Om du inte sköter dig tvekar jag inte att komma tillbaka
och avlägsna dig.
- Jag förstår. -Permanent
Vad har du gjort med henne, Doc?
Väldigt lustigt.
- Hur mår du? -Bättre.
Fortfarande lite öm men det mesta är borta.
Bra.
Jag ska gå ronden, men jag tittar till dig sen.
Se till att han inte gör livet svårt för dig.
- År det säkert att du mår bra? -Ja. Tack.
Ingen kvardröjande lust att äta nåt?
Bara vanlig fast föda.
De mixade hopkok som dr Keller ger mig mättar inte särskilt.
Det har bara gått två veckor. Ge det lite tid.
Hör du.
Jag har inte fått chans att berätta att det du gjorde
krävde stort mod.
Jag är bara glad att det löste sig.
Har ni hört nåt mer från Todd?
Nej, vi ska ses om ett par veckor
och prata om genterapin.
Det sägs att han har befäst sin position som "ledare" över alliansen.
Vadå?
År det inte konstigt att resultatet av detta blev
att Todd nu har full kontroll över hela alliansen?
Tror du att det var hans plan hela tiden?
- Tanken har dykt upp. -Ja.
Oavsett vilket är det ändå bättre än innan.
Du har nog rätt.
Vila nu. Jag kommer tillbaka sen och tittar till dig.
Översättning: Anna Nettreus, DDS